KÜLMATAAT IVANOVITÐ
Saab kasesalu härmatise, jõe jäätamiseks kulub öö.
Nii õnnelik ma olen ise - see minu, Külmataadi töö!
Siin elavad kaks õde. Teada see. Ja veel nende vanaema armsake.
Mis on lahti, memmeke? - Oh, nagu külm on sees.
Mul olla on paha. - Sul, vanaema, on puhata vaja.
Ma aitan sind kohe, saab soojaks me tare.
Tõuse, Malaða! Magad koidiku maha! - Kohe, Dunjaða, näha lõpuni unenäo tahan.
Tõuse, me memmel haigus on mingi!
Ja minul käib pea, ei tea miks, ringi!
Miks mul lebada veel voodis, kui valmis saiad lauda toodi?!
Ah, siis selline on ta! Noh, Malaða, oota sa!
Kallis õeke, tood ehk vett?
Siis olgu nii - vee välja vean, kuid tassima ei hakka eal!
Päästa mind, õeke!
Vaata, see on ju meie pang! Haara, Dunja, seal on sang!
Vanaisa, kes olete te? - Külmataat, kes külma teeb.
Tean, tean, mis on teie soov. Oma ämbri te saate autasuga koos.
Ainult et teenige mind - hallpead, see on mu hind!
Toidu keedate, särgid õmblete, põranda pühite, padjad klopite.
Seni mina üleval aga täidan pilved lumehelvestega.
Nii supi kui pudru nüüd saab vanaisa. Malaða, särk valmis õmble sina!
Olgu. - Vaata, õmblus korralik tulgu!
Särgi sain valmis sedamaid, kuidas õmmelda - seda ei küsinud vaid!
Päästa mind, õeke, appi tule!
Sa parem mine, põrand pühi üle.
Käisin põranda üle sedamaid, kuidas pühkida - seda ei küsinud vaid!
Kes küll seda segadust mul tegi? Kõik keeras uppi, tare pööras segi!
Ära pahanda, vanaisa! Kohendan hetkega üles su voodi!
Oma voodis küll magasin mina,
kogu aeg aga oli sedamoodi, et korrastas vaid vanaema!
Oi, mis lilled! - Vara veel, mu lilled!
Kui kord saabub kevad ilus, nad akna all on õiteilus!
Nüüd, Dunja, tänada end luba! Te ämber katusel on juba!
Siin eriline kink on sulle, ole lahke, proovi ülle!
Te vanaemale on see, see vanaema terveks teeb!
Pea kinni! Kus on minu kasu? - Olgu nii! Kuis töö, nii tasu.
See küll üllatus on suur!
On nii soe, et lausa kuum!
Mis teil - on tühi-tähi see! On minul hoopis teemantkee!
Oh, mu mure, mureke - pole teemant, jää on see!
Enne mõelda tulnuks kasuks! - On jah nii! Kuis töö, nii tasu!
Sa kurvastama, laps, ei peaks, kohe kõik saab jälle heaks!
Samovaris teeme teed. - Aga sulle, õeke: kindad need!
Üks hetk, ma kohe, Dunjaða!
Oi, tõigi vett Malaða!
Okstel lumehärm kui hõbe, kõiges armastan ma ilu!
Lõpuks kuulda saate tõde: kui teed tööd, sest tõuseb tulu!
Jutustas Pastella